Det ser godt ud.
Hej.
Du kan godt sænke den der.
Hvad står "W" for?
De første nybyggere her udlovede dusører for ulve.
De rekrutterede de indfødte og fik dem til at jage ulve.
Der gik ikke lang tid, før de alle var døde.
Nu er de tilbage.
Hvad siger du til det?
Alting kommer tilbage.
- Laver du fis med mig? - Nej, ingen fis.
Det er rart. Bare at snakke.
Jeg møder ikke nye mennesker så tit.
Måske en gang hver anden uge.
- Men det er jo meget. - Jeg arbejder på det. Eller vi gør.
Nogle gange finder vi lejre, som vi raserer. Vi sætter også fælder.
Det er noget andet og ikke som at mødes på den her måde.
Som jævnbyrdige.
Lidt sludder omkring bålet med en fremmed.
Det er det nærmeste, man nu kan komme på at gå i biffen.
Jeg savner at gå i biffen. Jeg plejede... Stil den der.
- Hvorfor? - Fordi jeg have den.
Jeg vil have alt, du har. Til sidste dråbe.
Må jeg gemme lidt? Nok til at holde mig i live i et par dage?
Jeg tager også dig. Og du vil ikke ligefrem være i live.
Nogle af stammerne her på egnen troede-
- at de første mennesker var ulve, der forvandlede sig til mennesker.
Og nu... Ja, det ved du selv.
Alt kommer tilbage, ikke?
Du kan få min proviant. Du kan få det hele.
Der behøver ikke ske noget grimt.
Men jeg kan ikke gå med til, at du tager mig også.
Det går jeg ikke med til.
Rør dig ikke!
Bare... sid stille.
Helt stille.
- I skal gå jeres vej. Nu. - Nej.
Forsvind.
Kom nu.
Nu!
Hvad er det, der er så sjovt?
- Har du siddet der hele tiden? - Hele natten.
Hvad er det, der er så sjovt?
Det er som med togvognen.
Efter alt, der er sket... er jeg der stadig.
Deanna vil have dig herinde, så alt kan falde til ro.
Rosita forbandt dig. Carl kiggede forbi, og så sendte jeg ham hjem.
Rick...
Hvad er det, du laver?
Vi har placeret Pete i et andet hus. Du kunne have sagt, hvad der foregik.
Det gik stærkt. Og så var der Noah...
- Jeg kunne ikke sige noget om våbnet. - Nej, det kunne du jo ikke.
- Du ville så gerne bo her. - Vi kunne ikke længere bo derude.
Tja... Nu er vi her.
Du sagde lige, at du ikke er her.
- Hvor fik du våbnet fra? - Tog du det ikke? Fra lageret?
Det var dumt. Hvorfor?
For en sikkerheds skyld.
- Deanna vil holde møde i aften. - For at smide Rick ud?
- Eller prøve på det. - Det ved vi ikke.
Maggie er hos Deanna nu for at finde ud af mere.
Du skal sige, du troede, at nogen blev mishandlet, og ingen gjorde noget.
Du tog et våben for at beskytte Jessie fra den mand, der angreb dig.
Sig, at du vil gøre, som de siger. Fortæl dem, hvad de gerne vil høre.
- Det har jeg gjort, siden jeg kom. - Hvorfor?
Fordi de er børn, og børn kan lide historier.
- Hvad sker der, hvis de smider Rick ud? - De har vagter ved våbenlageret nu.
Vi har stadig knive. Andet behøver vi heller ikke.
I aften til mødet...
...hvis det går skævt, så fløjter jeg.
Carol tager Deanna, jeg tager Spencer, du tager Reg.
- Glenn og Abraham dækker os. - Vi kan tale med dem.
Ja. Men går det ikke, truer vi med at skære halsen over på dem.
- Som i Terminus? - Nej, vi siger det bare.
De giver os våbenlageret, og alt er forbi.
- Ville du have, at det gik sådan? - Nej.
Men jeg nåede grænsen. Jeg dummede mig!
Og nu er det så sådan.
Hvis I vil have mig undskyldt, men jeg er nødt til at sove.
Maggie? Hun er ude på verandaen.
- Hvad ville du tale om, Maggie? - Mødet i aften.
- Hvis vi bare kan... - Jeg vil tale om, hvad vi skal gøre.
- Smide Rick ud? Det går jo ikke. - Sig, hvad du mener.
Du lukkede Rick ind. Du lukkede os alle sammen ind.
Du talte med os, og så traf du dit valg.
Nu giver du valget videre til bange folk, der ikke kender hele historien.
- Sådan er en leder ikke. - I aften er bare et møde.
- Hvor folk kan sige, hvad de tænker. - Og så bestemmer jeg som altid.
Han var frustreret.
Tænk på alt, han har set og mistet. Som vi alle har mistet.
Som du har mistet?
- Vi har mistet meget mere. - Rick viftede med et våben.
- Han skød jo ikke nogen. - Og er det det afgørende?
Michonne stoppede ham, Deanna. Det var Michonne.
Jeg må gøre, hvad der er nødvendigt.
Maggie!
Hør nu her, Maggie...
Hulemændene var alle nomader.
De døde alle sammen. Og så udviklede vi det her. Og overlevede.
Civilisationen starter, når vi ikke mere stikker af. Når vi bor sammen.
Når vi ikke sender folk væk fra verden og fra hinanden.
Det siger jeg til hende og til dem alle sammen.
Okay?
- Der har været nogen her for nylig. - Ser vi dem, sætter vi mikrofonen op.
- Vi ser og lytter. - Hvor længe?
Til vi ved det. Vi skal være sikre.
- Har I sendt mennesker væk? - Ja.
- Fortæl, hvad der skete. - Det er længe siden. Tre mennesker.
To mænd og en kvinde.
Davidson var deres leder. Smart som bare pokker og stærk.
Jeg troede, de ville passe godt ind. Men det gjorde de ikke.
Jeg førte dem ind hos os, og jeg måtte følge dem ud.
Jeg, Aiden og Nicholas kørte dem langt væk.
Vi gav dem mad og vand nok til en dag, og så efterlod vi dem.
- Tog de frivilligt af sted? - Vi havde deres våben.
Vi havde alle deres våben.
Sådan en fejl begår jeg ikke igen.
Vågn op!
Det, der skete i går, var godt.
Vi har mere beskyttelse nu. Alle tror, du er afsløret, og at det er forbi.
Hvorfor ville du ikke sige til de andre, at vi har flere våben?
- Michonne slog dig bevidstløs. - Jeg fortjente det.
- Ja, det var dumt. - Hun er med os. Ligesom Glenn.
Jeg sagde intet om våbnene for en sikkerheds skyld.
Jeg vil ikke lyve mere.
Du sagde, du ikke vil være her. Og desuden vil du så ikke lyve?
Min solstråle, du kan ikke få begge dele.
- Hvad laver han? - Ramsløg.
Han har da styr på, hvordan man holder myggene væk. Kom!
- Hej, Tobin. - Hej, Rick.
- Talte du med hende? Hvad sker der? - Det er, som vi troede.
Jeg skal tale med folk. Jeg taler med alle dem, jeg kan nå at tale med.
Jeg forsøger at løse det her.
Hvad er der?
- Hvad er der? - Jeg elsker dig.
Vi løser det her. Det ved jeg.
Vi ses.
- Vil du ikke have et våben? - Jeg skal bare gå en kort tur.
Guds ord er det eneste værn, jeg har brug for.
- Far! - Hej.
- Har du det godt? - Ja. Tilgiv mig.
- Jeg hørte om mødet. - Du bliver hjemme.
Er det det nu? "Hjemme"?
Ja.
De har brug for os. De dør uden os.
Jeg må måske true en af dem. Måske dræbe en af dem.
- Det gør du jo ikke. - Måske.
- Du skal sige det. - Jeg sagde det i går.
Du skal sige det, så de hører dig.
Jeg ved bare ikke, om de kan høre.
- Er du bange, når jeg siger det? - Men for deres skyld. Du skal sige det!
Vi har ledt i skoven og på vejen. Vi finder ham ikke.
Nogle gange slipper de væk. Det sker. Men...
Men sådan noget her ser man ikke hver dag.
Gør vi det her nu, betyder det, at vi opgiver.
Vi er 80 km hjemmefra. Vi skal vende om. Herude lurer kun onde mennesker.
Og netop derfor bør vi fortsætte med at lede efter de gode.
Vi har brug for folk, og vi skal finde dem, men de skal jo også have mad.
Fint!
Jeg troede aldrig, jeg ville se sådan en her.
Hej, jeg kan heller ikke lide at opgive-
- men han har trods alt en rød poncho. Man kan se ham flere kilometer væk.
Vi har gået langt uden at se ham.
Men kommer vi hjem med en lastbil fuld af dåsemad...
- ...så var det en god tur. - Så lad os tjekke.
Herhenne!
Kom med!
Kom!
Ind med dig!
- Ruderne holder vel, ikke? - Måske. Vi sørger for, vi ikke kan ses.
Om et par timer er der nok noget andet, de kan følge efter.
Vi må dække ruderne med noget. Måske opskårne sæder.
ONDE MENNESKER. HOLD JER VÆK.
- Hvad laver du? - Du skal undersøge Tara. Som læge.
Ud med dig!
Jeg kunne dræbe dig her og nu. Det kunne jeg sagtens.
Jeg gør det gerne.
Hvem ville tro på, jeg gjorde det, bare fordi jeg ikke kan lide dig?
Ingen.
De ville tro, du ville gøre mig fortræd. Helt sikkert.
Angrib mig.
Nej?
Jo...?
Nej...
Som tingene er nu, så har du en chance.
Du er her. Din kone er derhenne.
Du er en lille, svag kryster.
Og når verden ser ud, som den gør, er du jo endnu svagere.
Spil dine kort rigtigt, så dør du måske ikke.
Og jeg vil have tallerkenen tilbage vasket og ren.
Det er ikke mit hus.
Det er ikke mit!
- Du må hellere gå. - Jeg ville bare se, hvordan du har det.
- Dit øje... - Han gjorde det. Det var ikke dig.
Ingen burde se os tale sammen nu.
Jeg fortryder ikke, at jeg gjorde det.
Hvad der end sker, og hvad jeg end må gøre.
Vend dig ikke om, Rick.
Du havde ret.
Hvad er der?
Jeg ville herud, fordi jeg følte mig indespærret derinde.
Selv det her føles mere som mig.
Mere end i de der huse. Lyder det ikke bare tosset?
- Du prøvede i det mindste. - Det var jeg nødt til.
Nej, du var ej. Jeg så dig med din gruppe ude på vejen.
Og hvordan du gik alene i forvejen, da I var ved laden.
Uvejret kom, og du førte dine folk i sikkerhed.
Det var nok for mig. Jeg vidste, jeg var nødt til at få jer med mig.
Du havde ret. Vi skulle have ledt videre efter ham med ponchoen.
Jeg skulle ikke have opgivet. Det gjorde du ikke.
Jeg går derud.
Jeg lokker dem væk. Du løber hen mod hegnet.
Nej, nej. Det her var min skyld.
Det var ikke et spørgsmål. Og det er ikke dig, der bestemmer.
Det er ingens skyld. Jeg skal bare lige ryge færdig.
Nej, du skal ikke lokke dem væk.
Vi slås. Vi satser på hegnet, og vi gør det sammen.
Om vi klarer det eller ej, så gør vi det her sammen. Det skal vi.
Kom så.
Klar?
Vi løber på tre.
En, to...
Kom nu!
Det der var bare... Tak!
Jeg hedder Aaron. Det er Daryl.
Morgan.
- Hvorfor? - "Hvorfor"?
Fordi alt liv er værdifuldt, Daryl.
Dem, der lavede fælden, er nok på vej.
Men vi har godt nyt. Vi har et samfund i nærheden.
Der er en mur og elektricitet, og der er sikkert. Hvis du vil med...
Jeg siger tak. Men jeg er på vej et sted hen.
Selvom jeg er faret vild, så hvis I kan sige, hvor vi er...
UNDSKYLD. KOM TIL WASHINGTON. VERDEN SKAL BRUGE RICK GRIMES.
Jeg er klar!
Jeg er klar.
- Jeg ser forbi senere. - Han sover.
Han sover. Sid ned.
Hovsa.
Goddag.
Hun reddede mit liv.
Hun trængte også igennem til mig og fik mig til at indse nogle ting.
Jeg nævner dem her nu.
Det er takket være dig, at vi sidder her.
Jeg skabte en løgn, så en stærk, heltemodig mand kunne bruge sit talent.
Jeg tror, du havde brug for det.
Tak. Og undskyld.
Og jeg mener begge dele, både eftertrykkeligt og lige meget.
Og jeg... siger også undskyld.
- Helt og aldeles unødvendigt. - Jeg havde nær dræbt dig!
Ja, sådan er det jo.
Du er tilbage. Godt, jeg vil nå at smutte til mødet.
Kan vi tale lidt sammen senere om Aiden?
Jeg vil sige noget, men ved ikke, hvem jeg kan tale med.
Jeg har ikke rigtig nogen lige nu, hvis du forstår, hvad jeg mener.
- Det gør jeg. - Godt.
Gider du lukke? Tak!
Rick...? Er du klar?
Carol, Daryl og jeg...
Vi har talt sammen om en plan.
Carol tog tre våben fra lageret. Jeg har et, og det har hun så også.
Vi løj for dig. Jeg vidste ikke, hvad du ville sige eller gøre.
Troede I, at jeg ville stoppe jer?
- Du slog mig jo bevidstløs. - Det var for din og ikke deres skyld.
Jeg var bange for, du ville overbevise mig om at lade være. Det kunne du jo.
Vi behøver ingen våben her. Jeg behøver ikke mit sværd.
Jeg tror, du kan finde en måde... At vi kan finde en løsning.
Og gør vi ikke, så er jeg stadig på din side.
Der vil ske et eller andet, men lad være med at fremprovokere det.
Vent nu ikke for længe.
Pludselig er du et sted, hvor alt er, som det var engang.
Og har du mistet for meget undervejs, så går det ikke længere.
- For du lever i den virkelige verden. - Det her er den virkelige verden, Bob.
Nej, det er et mareridt. Og mareridt får en endnu.
Jeg kom...
...fordi jeg ikke ved, hvad jeg skal gøre. Jeg er ved at blive tosset.
- Kan du hjælpe mig? - Nej.
- Vi starter nu. - Kan vi vente? Der kommer flere.
- Glenn og Rick. - Vi starter. Det er allerede mørkt.
Vi skal tale om, hvad der skete, ikke om slagsmålet.
Og ikke om, hvad der udløste det. Det har vi allerede ordnet.
Vi skal tale om en af vores betjente, Rick Grimes.
Om hvordan han havde en pistol, som han stjal fra våbenlageret-
- og hvordan han sigtede på folk, og om de ting, han sagde.
- Jeg håbede, han ville være her. - Hun sagde jo, han kommer.
Jeg er vis på, han kommer, og på, at vi kan løse det her.
Jeg tror, jeg vil dø.
Det kan jeg godt forstå. Du fortjener jo ikke at være her.
Det, du gjorde, kan man aldrig ændre på.
De døde kan ikke vælge, men de valg, du traf, og dem, du ofrede...
Jeg ved, hvad du laver.
Bob blev lemlæstet.
Han blev tilintetgjort. Ødelagt af dine synder!
- Hold op. - Din bror var en del af det hele!
- Ingen af jer fortjener at være her... - Hold op! Hold op!
Og efter at have været derude-
- og ikke kunne være sig, som man var derude, så er man ved at blive skør.
Rick vil bare have, hans familie kan leve. At I alle sammen kan leve.
I bliver også, som han er.
Hvis I er heldige.
Rick Grimes har reddet mit liv utallige gange.
Der er forfærdelige mennesker derude, og han reddede mig fra dem.
Mennesker som jeg... Mennesker som os-
-har brug for mennesker som ham.
Det, der skete i går, var uhyggeligt. Han er helt sikkert også ked af det.
Men vi skal måske lytte til, hvad han havde at sige.
Kort sagt...
Der er et uendelig hav af lort, som I herinde ikke fatter en skid af.
Rick kender til hver en partikel af det lort.
Og lidt til.
- Lad være. Nej! - De kan høre dig.
Så tager det længere tid at nulstille.
Bare vær stille. Helt stille.
Velkommen hjem.
Min far respekterede Rick Grimes.
Rick er også far og en mand med et godt hjerte.
Han føler for det, han gør, og for de ting, han er nødt til at gøre.
Alle os, der mødtes, inden vi kom hertil, er uanset hvad en familie.
Det er Ricks fortjeneste, og det kan I ikke sætte en stopper for.
Det kan I ikke, og det vil I heller ikke.
Det her samfund og alle jer, der bor her-
- I vil også være en del af den familie.
Inden vi lytter til flere af jer, vil jeg gerne...
Jeg vil dele noget i oprigtighedens navn.
Fader Gabriel kom og talte med mig i går.
Han sagde, de nyankomne ikke er til at stole på.
At de var farlige og altid ville sætte sig selv først.
Og der gik ikke engang en dag-
- for Rick lod til at udvise alle de ting, fader Gabriel havde sagt.
- Jeg håbede at se Gabriel her i aften. - Han er her ikke, Deanna.
Så du siger bare, hvad en anden har sagt. Optog du ham?
- Han er her ikke. - Det er Rick heller ikke.
Undskyld mig.
Noah døde på grund af dig. Jeg prøvede at sige til dig, hvad du skulle gøre!
Og så prøvede du at slå mig ihjel?
Jeg vil bare have, at min familie er i sikkerhed.
Jeg aner ikke mere, hvad det vil sige, men hvis vi smider folk ud...
Jeg var bange. Jeg hører ikke hjemme her.
- Ti stille! - Jeg var så bange...
- Jeg hører ikke hjemme... - Ti stille!
Ti stille.
Gør det så!
Sasha?
Du skulle lade hende gøre det.
De døde.
De døde, og det var min skyld.
Det gjorde de.
Der var ingen vagt ved porten. Den stod åben.
- Jeg bad Gabriel lukke den. - Af sted med dig!
Jeg tog den ikke med ind. Den kom selv ind.
Det vil altid ske. For døde såvel som levende.
Fordi vi er derinde. Og dem derude...
...de vil jage os.
Og finde os.
Og prøve at udnytte os.
De vil prøve at dræbe os.
Men vi dræber dem i stedet.
Vi overlever, og jeg kan vise jer, hvordan man gør.
Jeg tænkte på noget...
Jeg tænkte: "Hvor mange af jer skal jeg dræbe for at redde resten af jer?"
Men det gør jeg ikke.
I er nødt til at ændre jer.
Jeg fortryder ikke, hvad jeg sagde i går aftes.
Jeg fortryder kun, jeg ikke sagde det før.
I er ikke klar. Men det skal I være. Det skal I være netop nu.
Man kan ikke altid være heldig.
Du er ikke en af os...!
- Pete, lad være. Hold op! - Hold dig fra mig, Reg...
- Ikke nu. - Forsvind...!
Gud! Nej, ikke dig!
Det er hans skyld.
Nej, min elskede...
Det er ham...!
Rick...
Gør det!
Rick?